Ježíš na hoře Říp
![](https://6d28f1c4a0.clvaw-cdnwnd.com/d7c1f8267ef1f74c191d2704d8d1e52a/200000068-b23f3b3523/Obr.H-17%20%20-%20%C5%98%C3%ADp.png?ph=6d28f1c4a0)
Setkání Ježíše s víajpíčkama na hoře Tábor směli vidět jen protekční apoštolové. Ale doslechli jsme se s Fančou, že bude na hoře Říp setkání s Ježíšem úplně veřejný pro každýho. Samozřejmě jsme tam vyrazili a stálo to za to. Probojovali jsme se s rybářskýma stoličkama až úplně dopředu, aby nám nic neuteklo.
Našim biskupům koukali pod klerikama nebo kalhotama od černýho kvádra naprosto neonošený pohory značky "Vatica" (čti: vatika; pozn. redakce), odvážnější měli sportovnější typ "Orco" (čti: orko; pozn. redakce). Jeden starší usměvavý biskup si už sundal sako a měl vyhrnuté rukávy. Vedle něj šel dokonce biskup v tričku, v jedné ruce českou vlaječku a druhou zdviženou s prsty do véčka. Zavolal na toho, co si vyhrnoval rukávy: "Dobře, Kájo, dobře." Ale další z biskupů procedil podle mě s nápadným nedostatkem lásky skrz zuby: "Ještě si příště vezměte rifle." Ale ten s vlaječkou hlasitě zavolal kamsi do davu: "Nechte projet tu sanitku." Já sice žádnou neviděl, ale dav nadšeně zatleskal, tak jsme s Fančou tleskali samozřejmě taky. V lásce a jednotě.
Mezi lidma běhali nějaký novináři s maskama na obličejích a na zádech s číslem 812. Asi nějaký tajný. Fotili a občas dělali s někým rozhovor. To přivedlo Fanču na myšlenku, že tu určitě bude Proglas a že by ráda nechala pozdravovat éterem tetu Agátu. "Nejde Hugo tak o tetu, ta to stejně neuslyší, protože je skoro hluchá, ale aby ostatní věděli, že jsme tady na Řípu. Víš kolik lidí to poslouchá?" To jsem samozřejmě nevěděl, ale bylo mi jasný, že asi fakt hodně.
Na samém vrcholu hory byla postavená obrovská archa. Přemýšlel jsem, jestli potopa teprve přijde a my se utopíme, nebo jestli už je po potopě a oni tam přistáli. Ale to už z korábu vyšel do záře reflektorů sám pan Noe a slavnostně zvolal: "Mám pro vás dobrou zprávu. Ostatně my máme vždy jen dobré zprávy. Zůstaňte u našeho přímého přenosu. Ježíš přichází. A s ním dvanáct apoštolů."
Nedělal jsem si o Ježíšových učednících žádný velký iluze, ale takovýhle primitivní trhany jsem fakt nečekal. Jeden z nich ukázal na toho našeho biskupa vepředu a vykřikl: "Ty kráso, proč má tak velkou bradu?" Ten zrudnul do odstínu svý kleriky a mlčel. Odpověděl ale jinej z těch tuláků: "Asi si myslí, že bude mít větší autoritu, když bude co nejvíc naducanej (čti: nadukanej; pozn. redakce)."
K samotnému Ježíšovi se prodral jakýsi fousatý chlap, který dával najevo, že s tou partou biskupů nemá nic společnýho, a oslovil přímo Ježíše: "Jen jim řekni, že mají jít do celého světa. Já byl všude, na všech kontinentech a mám z celého světa doktoráty a čestná uznání za své knihy." Potom je začal vyjmenovávat, ale nikoho to příliš nezajímalo, pouze jeden z apoštolů na něj zavolal: "Tomu nevěřím. A neuvěřím tomu, dokud si nezkontroluju originály a neověřím si, jestli se nejedná o plagiáty."
Biskupům se ale konečně podařilo řečnického předskokana kamsi odsunout, pokropili Ježíše svěcenou vodou, okouřili ho kadidlem a udělili mu slovo.
Vše utichlo a nastal takový zvláštní klid a mír. Všichni jsme se měli tak nějak rádi, protože to pod tím Ježíšovo pohledem ani jinak nešlo. Stačilo nám to i beze slov. Biskupové začali vypočítávat, kolik kostelů, nemocnic, církevních škol, vinic na mešní víno a hospiců hodlají pořídit a co jako Ježíš na to.
Ježíš tedy otevřel ústa a promluvil k biskupům, protože mu jich bylo líto, jak tam stáli osamocení jako bez ovcí pastýři: "Ani se vás neptám, jestli mě milujete. Protože já vím, že vy víte, že já to vím." Potom na ně s velikou láskou pohleděl a dodal: "Jedno vám však schází," a odmlčel se, protože asi zase věděl, že oni ví, mají přece Bibli načtenou. "Potom přijďte a následujte mě." Po chvíli ještě zvolal: "Amen, amen pravím vám, hledejte nejprve Boží království a věci pozemské vám budou přidány. Nikdo nemůže sloužit dvěma pánům. Nemůžete sloužit Bohu i Zemanu!"
***
Fanča se mnou začala divoce cloumat a já nechápal proč. "Hugo, už se konečně prober, máš nějaké divoké sny. Zkus se obrátit na druhý bok."
Fanča má vždycky pravdu, to se musí nechat. "Jo, jo, Fančo, už jsem se trochu z toho probral a zkusím se tedy obrátit."